Nagy, közös házban élek. Rövid időn belül el kellett költöznöm régi otthonomból, és mint ilyen, az újom nem igazán felel meg, de igyekszem a lehető legjobban kihasználni, amíg elmegyek. A házat egy olyan cég adja ki, amelynek üzleti modellje a „nemzetközi emberek” (pl. Dolgozó vízummal rendelkező személyek és külföldi hallgatók) bérbeadása. Ez teljesen illegális, mivel diszkrimináció a helyiekkel szemben, de nem ez a kérdés a lényege.
10 másik emberrel élek (több, ha a fiúikat / barátnőiket számoljuk, akik időnként túl maradnak). Sokan nem értenek az angollal, de úgy tűnik, hogy azok, akik még mindig nem beszélik ezt. Vannak alcsoportok, néhány francia, akik beszélnek franciául, néhány magyar, akik beszélnek magyarul, stb.
Nem gondoltam, hogy ez zavarna, de kényelmetlenül érzem magam, amikor ugyanabban a szobában vagyok és az emberek hatalmas beszélgetéseket folytatnak előttem, más nyelven. És néha más nyelven hallgatnak zenét a rádióban, vagy más nyelven is Skypelnek. Ez olyan közös helyiségekben van, mint a konyha, ahol kénytelen vagyok körülöttük lenni.
Miután elgondolkodtam rajta, az egyik oka annak, hogy nem érzem ezt jól, mert ha azt akarom mondani valamit nekik, nem vagyok biztos benne, hogy megfelelő-e a megszakítás ideje (például nem akarom megszakítani, ha nem használnak pl. temetésre).
Hogyan kérdezhetnék udvariasan hogy angolul beszéljenek, vagy legalább megpróbálják? Nagyon jól vagyok, ha néha más nyelven beszélnek, de ha mindannyian ugyanannál az asztalnál ülünk, és hosszasan beszélgetünk egy másik nyelven, akkor kényelmetlenül érzem magam. Azt veszem észre, hogy a Cseh Köztársaságból származó emberek ezt csinálják a legjobban, annak ellenére, hogy az angol nyelvtudásuk eléggé folyékony (ez olyan kulturális dolog, mintha „alacsony szintűnek tartanánk az angol nyelvtudást?”). Kérdezzem tőlük egyenként, vagy hagyjak megjegyzést, vagy küldjek üzenetet szövegesen? Milyen szavakat használjak? Valami ilyesmire gondoltam.
Hé, amikor a közelében vagy, gondolod, hogy kibírjuk az angolt, ha az nem kényelmetlen?
Valahányszor valaki bemegy egy szobába, ahol más emberek vannak, mindenki angolul "hello" mond minden egyes embernek, majd mindenki visszavált a saját nyelvére. Úgy találom, hogy ez bosszantó, mintha nem mondanánk többet, mint "hello", akkor azt is mondhatjuk, hogy "hello". Van rá mód, hogy ezt udvariasan javasolhassam?
Csak angolul beszélek, de az az ország, ahol élünk, túlnyomórészt angol, és ez a hivatalos nyelv. Minden szobatárs beszél angolul, és ez az egyetlen közös nyelv. Nem tudom hangsúlyozni, hogy a dolgok kényelmetlenül érzik magukat, és van egy kis kulturális összecsapás (például megosztom a fürdőszobát valakivel, aki az ajtó mellett áll ki, és várja, hogy kiürüljön, de ez más kérdés;))
Szeretném világossá tenni, hogy nem próbálok előítéletek lenni, és rájövök, hogy nehéz új nyelvet beszélni. De azt hiszem, mindenki jobban kijönne, ha többet kommunikálnánk. Válasz az egyik megjegyzésre: "De ha arra kérjük őket, hogy alapértelmezés szerint beszéljenek angolul, az nem nyer baráti pontokat, az biztos" vegye figyelembe az ellenkezőjét: most nem vagyunk baráti viszonyban, mivel senki sem beszél egymással. p> Ha már más nyelvet beszélnek, amikor belépek a szobába, megkapom. Durvábbnak tartom, ha valakivel beszélek, és valaki más belép a szobába, és áttérnek egy általam nem értett nyelvre.
Néha, amikor beszélgetni próbálok velük, visszaváltanak egy általam nem értett nyelvre, és középen privát beszélgetést folytatnak. Szintén néha az a benyomásom támad, amit mondanak, engem is érint, például hogy vajon a sütőt használom-e, vagy az asztalra mutatok, ahol ülök.